Pagrindinis šios bendrovės savininkas buvo jo įbrolis Vladas Bieliauskas, nusišovęs 2006-ųjų spalį.
Verslininkas rastas pasikoręs paryčiais. Policija neatskleidžia, ar jis paliko priešmirtinį laišką.
„Status finansinė pramoninė grupė“ vertėsi ne tik prekyba nekilnojamuoju turtu, įmonių akcijomis ir kitais vertybiniais popieriais. Šiai įmonei priklausė dabar jau nebeveikiantis „Faberge“ salonas, saugos tarnyba „Ekaba“ ir kt.
Oficialiai V. Bieliauskas buvo žinomas kaip pagrindinis „Status“ grupės, skirtingu laiku kontroliavusios iki kelių dešimčių bendrovių, pagrindinis savininkas ir vadovas. A. Bieliauskas buvo savo įbrolio šešėlyje. "Status" grupės veikėjai domino teisėsaugą bei specialiąsias tarnybas dėl nematomos ir nereklamuojamos veiklos.
Nuo pirmųjų „Status“ veiklos dienų iš pradžių tyliai, o vėliau ir viešai buvo keliamas klausimas – kokiu būdu V. Bieliauskas sukaupė pradinį kapitalą.
Atsakymuose neretai skambėdavo buvusios Sovietų Sąjungos valstybės saugumo komiteto (KGB) pavadinimas.
Viena pateikiamų ir niekada nepaneigtų versijų, kad pradėti verslą padėjo KGB lėšos. Ji buvo keliama sugretinus V. Bieliausko ir jo bendražygių biografijos faktus su veiklos metodais. V. Bieliauskas niekada neslėpė, kad, Maskvoje baigęs KGB mokslus, tarnavo specialiosios paskirties žvalgybos būrio vadu Sovietų Sąjungos ir Afganistano pasienyje.
Grįžęs į Lietuvą, iš pradžių dirbo KGB Vilniaus skyriuje ir tik vėliau ėmėsi verslo.
KGB Vilniaus skyriuje dirbo ir majoras Jevgenijus Demjančiukas bei papulkininkis Andrejus Čiudakovas. Šie pareigūnai buvo įmonės „Status-Collins“, kurią kūrė V. Bieliauskas, steigėjai.
„Collins Capital“, „New Century Holdings“ buvo neapmokestinamosios kompanijos, per kurias ateidavo kapitalas, naudojamas privatizuojant objektus Lietuvoje.
V. Bieliausko teisininkas ir dešinioji ranka buvo jau miręs Sigitas Živoltas (vadovavo bendrovei „Status ir partneriai“), taip pat – KGB agentas.
Pats V. Bieliauskas visada atkakliai tvirtino, kad sukaupė kapitalą tarpininkaudamas perkant ir parduodant nekilnojamąjį turtą.
2006 metų spalį nusišovęs V. Bieliauskas nepaliko testamento. Artimieji niekaip nepasidalijo milijonais litų vertinamo turto, kuris priklausė V. Bieliauskui. Todėl į dalybas teko įsikišti ir teismui.
Su „Status“ susidūrę verslininkai labai panašiai apibūdina šios grupės veiklos strategiją.
Agresyviais veiksmais įsigyjamas perspektyvios įmonės akcijų paketas, suteikiantis teisę į jos valdymą.
Veikiant agresyviai, pasitelkus grasinimus ir kompromituojančią medžiagą, labai pigiai nuperkamos likusios akcijos. Vėliau įmonė dažniausiai parduodama strateginiam investuotojui už daug didesnę kainą.
„Vaivos“ parduotuvės, „Vilniaus tauro“, Vilniaus universalinės parduotuvės, „Tele-3“ ir kai kurių kitų bendrovių akcijų pirkimo istorijos patvirtina, kad V. Bieliauskas nemelavo teigdamas, jog sėkmę lemia sugebėjimas psichologiškai paveikti pirkėją ir pardavėją, pasinaudoti aplink kiekvieną sandorį kunkuliuojančiomis aistromis.
Bet tai buvo tik dalis tiesos. Verslininkai dar ir dabar prisimena, kad prasidėjus privatizavimui Lietuvoje V. Bieliauskas greitai įgijo pranašumų.
„Ateidavo ir maloniai pajuokaudavo, kad mums šio objekto nereikia. Nesupratusieji draugiško pokalbio dažniausiai nebegalėdavo ateiti į privatizavimo procedūras, nes tuo metu gydydavosi dėl netikėtai patirtų traumų“, – prisiminė vienas verslininkas.
V. Bieliausko mirtis užminė daug mįslių. Dar daugiau kalbų kėlė informacija, kas iš vyro artimųjų pasinaudojo padėtimi, kai jis buvo gydomas Rokiškio psichiatrijos ligoninėje. "Lietuvos rytas" rašė, kad bene labiausiai tuo metu pasipelnė verslininko sugyventinė Veronika Badaraitė.
Tuo metu, kai V.Bieliauskas buvo gydomas Rokiškio psichiatrijos ligoninėje, buvo įvykdytas keistas pinigų pervedimas. Iš bendrovės „Vilniaus centrinis gastronomas“, į kurią V. Bieliauskas buvo investavęs dalį savo pinigų, į asmeninę V. Badaraitės sąskaitą buvo pervesti du milijonai litų.
V. Badaraitė su finansinės grupės „Status” vadovu 39 metų V.Bieliausku pradėjo artimai bendrauti likus pusmečiui iki jo mirties.
Ši moteris į verslininko gyvenimą atėjo jam sunkiu metu. Dėl nesėkmių versle V.Bieliauskui sutriko psichika. Jam teko gydytis psichiatrijos ligoninėje.
Tuo metu iš V. Bieliauskui priklausančios bendrovės „Vilniaus gastronomas” sąskaitos į V. Badaraitės sąskaitą buvo pervesta 2 mln. litų.
Vienas milijonas buvo paimtas grynaisiais, o kiti pinigai pervesti į daugybę skirtingų sąskaitų. Iš jų bankomatuose kasdien buvo imamos didelės sumos.
2006 metų spalio 6-ąją V. Bieliauskas žuvo savo namuose Vilniuje. Jis rastas su šautine žaizda galvoje, rankoje buvo pistoletas. Ekspertai ilgai ginčijosi – tai savižudybė ar tik jos imitacija.
Po V.Bieliausko žūties artimiesiems kilo įtarimų, kad V. Badaraitė pasisavino du milijonus litų.
V. Badaraitė tvirtino pinigus mylimajam grąžinusi likus porai dienų iki jo savižudybės, bet neturėjo įrodymų. Tyrimo metu atsirado raštelis, kuriuo patvirtinama, kad V. Badaraitė pinigus grąžino.
Prieš porą metų ekspertas teisme patvirtino, kad raštelį parašė V. Bieliauskas.